Spartacus! Spartacus! Spartacus!
De brøler dit navn.
De vil snart også brøle dit.
Eller sørge over det, hvis du ikke holder fokus på opgaven.
Jeg har stadig ikke hørt fra min kone og søn.
Jeg kæmper ikke ved siden af nogen, der ikke kender sit formål.
Jeg kender det.
Mit formål er blod.
Skjold!
Ja!
Selv kædet sammen med en dårligere gladiator, vinder Spartacus!
Det havde man også regnet med fra Capuas mester!
Se hvordan han tænder publikum!
Hans deltagen ved din søns fødselsdag vil blive omtalt i hele Republikken.
Sådan var det ikke, da jeg fyldte femten.
Da jeg tog toga virilis på og blev voksen,
var det en kedelig, formel ceremoni, fyldt med gamle hoveder og krager.
Min far så sig selv som stor taler.
Han lullede vores gæster i søvn, og nogle vågnede aldrig igen!
Sådan skal det ikke være for Numerius.
Han har plaget om et par af dine bedste,
til en opvisningskamp, ved hans fest.
Vi så ham gerne tilfredsstillet.
Og i samme forbindelse, hans ærede far.
Men tanken slår mig,
hvis du holder festen under mit ydmyge tag,
så kan din dreng være vidne til alle mine gladiatorer.
Kan vi, far? Kom nu?
Hvad koster den ekstra gavmildhed?
En tjeneste blandt venner.
Som modtages med megen taknemmelighed.
Du er den næste, Spartacus!
Kom her!
Er du sikker på, det ikke er en byrde for dig?
Tænk ikke over det.
En dreng bliver kun mand en gang i livet.
Han bør få lov til at dyrke sine interesser.
Han bliver aldrig træt af legene.
Han er lige så opsat som Ilithyia, når det kommer til blod og sport.
Hendes fravær overrasker mig.
Er hun vendt tilbage til Rom, uden at sige farvel?
Nej, hun har haft det dårligt.
Vel ikke noget alvorligt?
Det går over, som alle ting, der kommer af sart mave.
Hans rustning er et problem.
Så må vi sigte højere.
Hiv!
Ja!
Jeg har aldrig set noget lignende!
Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Ja!
Åbn portene! Åbner portene!
Op med dig.
Spartacus!
Lev, og kæmp en anden dag.
Det piner mig at se andre tage dine laurbærblade.
Din smerte vil forværres, hvis du fortsætter med at stå ved min side.
Flot klaret, min broder.
Flot klaret.
Du kæmpede godt i dag.
Guderne var gode, da de gav mig dig som allieret.
Deres gunst rækker ud over arenaen.
Aurelia.
Jeg var bange for, jeg aldrig skulle holde dig igen.
Ashur sagde, han kun fandt blod, da jeg sendte bud med ham.
- Titus vendte tilbage. - Gjorde han dig ondt?
Jeg vil se hans hjerte flået fra hans bryst.
Blodet var ikke mit.
Jeg skar ham dybt og lavt.
Han voldtager aldrig nogen igen.
Bagefter gemte jeg mig hos min brors familie, i bakkerne.
Med vejledning fra Spartacus fandt slavepigen mig der.
Tak guderne, at du er i sikkerhed.
Hvor var de, da Titus først lagde hænderne på mig?
Jeg er stadig gravid med hans barn.
Intet har ændret sig, Varro.
Hele verden har ændret sig.
Det har jeg også.
Barnet,
det vokser i din mave, en del af dig,
og jeg vil elske det, som det er.
Hvis du ønsker det.
Dit fravær blev bemærket.
Fravær?
Legene.
Du skulle have været vores gæst.
Jeg kunne ikke klare deres nysgerrige øjne.
Et blik ind i mine, og de ville vide alt.
Licinias blod.
Hendes kranie knust, mellem mine fingre.
Ved Jupiters lem, vil du så tage dig sammen!
Licinias mord, og din andel i det, er blevet dækket til.
Sandheden vil kun komme ud,
hvis din kæbe deler sig, og din tunge begynder at kvidre.
- Hvad skal jeg gøre? - Duk op,
uden at tænke på gerninger, som ingen kender til.
Dommerens fest er den perfekte lejlighed.
Min mand skal være vært for den.
Du behøver end ikke forlade dette hus,
hvor jeg altid er klar til at hjælpe dig gennem det.
Vil du hjælpe mig gennem det?
Som en betroet ven.
Og som det, har jeg brug for en tjeneste.
Vi så gerne festens rækker styrkede,
med disse adelige borgere.
Jeg ved, de ville acceptere invitationen,
fra datteren af senator Albinius.
Tag dig sammen,
og sørg for, at det sker.
Jeg skylder dig mere, end jeg nogensinde kan give igen.
Sendte du ikke Mira for at finde min kone...
Har hun taget dig tilbage?
Jeg kan stadig være den mand, hun fortjener.
Hvis ikke, minder jeg dig om dine mangler.
Det gør mig glad,
at se en mand genforenet med sin kvinde.
Nu har du nogen, der vil græde for dig,
når du dør.
Hvis jeg falder, bliver det i arenaen, som gladiator.
Du husker vel, hvordan det føles?
Spartacus, Crixus, I hidkaldes.
Skal vi kæmpe mod hinanden?
Numerius har truffet sit valg.
Han insisterede på, at drikke til synet
af nutidens ærede, der kæmper mod fortidens.
Hans tørst skal stilles, dominus.
Husk, at det er en opvisningskamp.
Blod må spildes, men kun for opvisningens skyld.
Den mand, der forårsager skader, vil blive slemt straffet.
Vi skal gøre Dem ære, dominus.
Jeg forventer intet mindre.
Tilbage til jeres værelser.
Spartacus, bliv her.
Hvad tænker du om Crixus?
Numerius insisterede, men hans sår er knapt helede.
Han mener selv, at han er klar.
Han tager fejl.
Slag til egoet går dybere end kødets.
Han bragte stor ære til dette hus, for ikke længe siden.
Ydmyg ikke manden for meget.
Jeg giver Numerius en opvisning, ikke mere.
Da jeg tog toga virilis på, var det i netop dette værelse,
omgivet af min faders mestre.
Selv dengang vidste jeg, at en skønne dag,
ville de stå i skyggen af mine egne titaner.
Ikke mindst Spartacus', Bringeren af Regn.
De beærer mig.
Du står over alle andre.
Fortsæt på denne måde, og vi overtager verden!
- Du har undgået mig. - Jeg har passet mine pligter.
Du er blevet hård.
Jeg foretrækker dig blød, som du var, for ikke længe siden.
Du tager fejl af et smil og en venlig berøring.
Og hvad med den nøgle, der forsvandt fra mit bundt,
efter din "venlige" berøring?
Den er vel ikke "tilfældigvis" faldet ned i din hånd?
Det gjorde den ikke.
Men alligevel gør spørgsmålet dig anspændt.
Reaktionen giver anledning til en eftersøgning.
Mine hænder tjener kun domina.
Hun ville ikke være glad for, at dine
blev lagt på mig, uden hun havde givet lov.
Eller for at høre, at en af vagterne har tabt sin nøgle.
Sådan så jeg det helst ikke.
Du har ry for din måde at håndtere kvinder.
Søg det, du har tabt, iblandt dem,
og anklag mig ikke igen.
Du stoler på, at Ilithyia
ikke taber fatningen, foran dommeren?
Jeg holder mine skarpe øjne på hende.
Jeg håber, de er skarpere end sidst.
Alt spillede ud til vores fordel.
Ilithyia står i gæld til os, og gennem det,
har vi fået adgang til de mest noble familier.
Ordner hun listen?
Hun trækker alle til dommerens fest,
som så kunstfærdigt placeres indenfor vore vægge.
Intet må skuffe.
Efter opvisningskampen, mellem Spartacus og Crixus,
har antændt hans søn,
udspørger jeg dommeren om en karriere indenfor politik.
Og bliver vel modtaget.
At se Solonius' ansigt, når han ser mig
mænges med de højestagtede i Capua.
Solonius? Hvordan skulle han se det?
Ved invitation.
Jeg ønsker hans øjne på mig, når jeg får dommerens velsignelse.
Jeg vil have, at han ser, at mens min formue stiger,
så styrtdykker hans.
Du pirrer en såret slange,
én der stadig kan slå igen.
Rolig.
Slangens hoved bliver skåret fra kroppen
når det er tid til det.
Og Solonius vil ikke se det komme.
Du og Crixus skal kæmpe som underholdning?
Drengen vil aldrig glemme det.
Det er kun opvisning.
Dominus gav strenge anvisninger om, at undgå større skader.
Jeg tror ikke, at han lyttede efter.
Din galler er tilbage.
Han er ikke alene.
Solen har genoplivet det, som natten havde visnet.
Det skyldes en nær vens venlighed.
Gengældes den venlighed?
Dommerens fest vil sværme med alle de navne, som du angav.
Jeg er meget taknemmelig.
Gid jeg kunne give mere igen.
Værdien af en ven
kan ikke udtrykkes i grupperinger af bogstaver.
Det er blod og kød,
som giver verden liv.
Du underkaster dig som en tøs, der venter på at blive flækket.
Jeg tabte. Hvad skulle jeg have gjort?
Rejs dig, og kæmp til dit sidste åndedræt.
Eller vis, du ikke er værdig til at blive kaldt bror.
Jeg har hørt om muligheder i Sicilien.
Jeg burde have flyttet dertil,
for at undslippe min gæld.
Men min kones råd faldt for døve ører.
Det er en lang rejse,
fra en kvindes mund til en mands ører.
Jeg tager rejsen, fra nu af.
Aurelia fortæller, at Sicilien er velsignet af guderne.
Du må besøge os der, når du bliver fri.
Jeg tænker ikke længere over det, som sker bag disse vægge.
Det burde du heller ikke.
En mester drømmer kun om arenaen.
Hvad drømmer man så om, når man ikke længere er mester?
Om at genvinde titlen fra den tyv, som stjal den fra mig.
Han stjal intet.
Hvis jeg er tyv, var hele Capua vidne til gerningen,
og det bliver stadig fejret.
Spartacus!
Du hidkaldes.
Dommeren ankommer i morgen, i god tid før gæsterne,
for at sikre sig, at forberedelserne er i orden.
Mens jeg tager mig af ham, skal du se til drengen.
Det er meget vigtigt, at han er tilfreds,
og derved også hans ærede fader.
Navnet Batiatus vil blive beæret.
Og misundet i hele Republikken.
Det er et dumt træk.
Spiller du?
Det gjorde jeg, da jeg var i Hjælpetropperne.
Jamen for Guds skyld, beær os med din viden.
Det ser ud til, vores mester ikke dur til strategi.
Kampe kan tabes, men krigen kan stadig ende med sejr.
Snedige svin.
Spillet som en sand romer.
Rejs dig fra stolen og hent noget vin.
Syreren kunne narre skællene fra en slange,
men aldrig lede et angreb.
Lad os tage en kamp mellem mænd.
Din berøring har været savnet.
Tankerne om din fortærer mig.
Du vil snart føle en mesters hænder,
endnu en gang, på din krop.
Kampen med Spartacus er kun til opvisning.
Jeg kender publikum, som jeg gør mit hjerte.
De vil hige efter blod, og jeg vil give det til dem.
Dominus forbyder skader.
At forsøge at dræbe Spartacus,
vil sætte dit eget liv i fare.
Dette er mit liv.
Hvis ikke jeg er mester, er jeg intet.
Så må jeg have tabt forstanden, når jeg elsker kun manden.
Ja.
Og jeg elsker din galskab.
Hvad fanden!
Hvordan kan du besejre en, der er så højt hævet over dig?
Jeg sprang fra min moder, med sværdet i hånden.
Krigens kunst er instinktiv, og gives videre fra far til søn.
Jeg er ked af, at min far
aldrig så fordelene ved militær ære.
Aldrig så de ting, som man ville kunne vinde,
protektionen og alliancerne, hvis han havde grebet sværdet.
Han havde ingen ambitioner om at være andet end det, han var.
En simpel lanista, langt fra Rom.
Men du og jeg,
vi har fået vinger, der vil hæve os højere,
end arvens skidt og pjalt.
Højere, end vores fædre nogensinde havde forestillet sig.
Quintus?
Hvad får skønheden til at vågne fra drømmene?
Min mand mangler ved min side.
Spartacus hjalp mig med at finpudse mit spil.
Over en kop vin?
Som tak for instruktionen.
Har du tabt forstanden?
At dele vin med en slave!
Jeg drikker med Capuas mester.
Crixus var mester, men du drak aldrig med ham.
Crixus er en voldsmand. Spartacus er anderledes.
Vi skylder manden vores velstand.
Han er under os,
og i morgen skal vi være vært for Capuas fineste.
Man ville spytte på sådan en opførsel.
De spytter kun, for at stryge deres egne lem.
Spartacus er årsag til, at dommeren ærer vores hjem,
sammen med alle de røvhuller, der følger med.
De kommer for at besøge dig.
En mand, der har rejst sig til himlene.
Spartacus er blot det dyr, som du rider på.
Du og Varro kæmpede som om I var brødre.
Din sejr var et fantastisk syn.
Mira, så du nøglen?
Det ved du vel ikke noget om?
- Spartacus. - Ti stille.
Hvad har kvinden gjort?
Det er ikke dit problem.
Jeg kender hende.
Alle lem i villaen kender hende.
Af sted med dig.
Fortæl mig, hvad hun har gjort galt!
Jeg gav dig en ordre.
Stop!
Hvad fanden er meningen?
Tal!
Din mand angriber Mira uden årsag.
Hvilken årsag har du, til at slå på en af mine slaver?
- Pigen er en tyv. - Jeg har intet stjålet!
Hvad tror du helt præcist, at hun har stjålet?
Intet af værdi.
Væk. Du går over stregen.
En måned uden løn.
Fortsæt med det, og pengene erstattes af blod.
Gå med dig.
Dominus.
- Beklager. - Tal ikke!
Jeg forsvarer dig overfor min kone,
og så finder jeg dig, i gang med at skide i mit hus?
Hvis ikke toga virilis var i morgen,
ville jeg have pisket dig,
indtil kødet kunne rives af ryggen.
Rør en af mine vagter igen, og det bliver langt værre for dig.
Dominus.
Du angriber en vagt, men slipper uden straf?
At være mester har sine fordele.
Jeg må huske at holde mig nær din side.
Måske smitter dit held af på mig.
Du burde hellere koncentrere dig om at beskytte din flanke.
Lort!
Dommer Calavius,
Huset Batiatus byder dig velkommen, på denne store dag!
En ung dreng går ind ad mine døre, men går ud som mand!
Mange tak for gæstfriheden. Vi står i gæld til dig.
Det gør vi alle.
Ilithyia!
Jeg frygtede for dit helbred.
Et kortvarigt svigt.
Jeg er blevet sørget for,
med masser af kærlig omsorg, indenfor disse vægge.
Hvor er gladiatorerne?
Numerius.
Han var så spændt, at han ikke kunne sove.
Hvem kan bebrejde ham det?
At stå blandt Republikkens største titaner, der gør hvad han befaler.
Hvad jeg befaler? Virkelig?
Alle mine stolte krigere er blevet instrueret i,
at behandle dine ordrer, som kom de fra mine læber.
Flavius bliver så misundelig.
Det burde han!
Endnu mere, efter han hører,
at selveste Capuas mester har givet dig en tour i ludusen.
Spartacus?
Han venter på dig, med din fars tilladelse.
Det havde været nemmere at tæmme Apollos heste.
Vagter, led unge Numerius ned til træningsområdet.
Jeg har aldrig set ham så henrykt.
Den effekt har Huset Batiatus.
Har du nogensinde set udsigten fra deres balkon?
Det overvælder sanserne.
Kom, lad os se på Capuas perfektion.
Og give mændene et øjeblik
til at diskutere hvor henrivende deres kvinder er.
Bor Ilithyia hos jer?
I øjeblikket.
En værdsat ven.
Med forbindelse til Senatet, både fra manden og faderen.
Bestemt værdifuldt.
Man må vælge sit selskab forsigtigt.
Eller trækkes ned af det.
Er forberedelserne i orden?
Som var det min egen drengs fest.
Vær helt rolig.
Denne aften vil ætse sig ind i hukommelsen hos alle de deltagende.
Hvordan føles det, når en anden mands liv
ligger i dine hænder?
Det kan godt være, at mit sværd leverer sidste slag,
men en gladiators skæbne ligger i publikums
og i den, der afholder legenes hænder.
I har ingen mur ud mod klippen!
Af samme årsag, vil jeg helst ikke træne der.
Har du nogensinde set nogen falde?
Jeg har kun set én.
Kom, det er længe siden, vi sidst har trænet.
Lad os se, hvad du husker.
Dommerens søn beærer vores sand,
og dette er hvad venter ham?
Gid jeg havde en modstander, der var hans interesse værd.
Jeg skal gerne sparre med dig.
Jeg mente en rigtig gladiator.
Crixus' form er upåklagelig.
Til ceremonien vil jeg bevise, at du tager fejl.
Tør andre udfordre?
Vores kamp er ikke ovre.
Træd af, hvalp,
før dit indskrumpede lem gør sandet vådt.
Manden er besejret.
Måske i kroppen.
Men en kamp vindes ofte ikke ved kraft,
men med vilje.
Bliv nede, din ignorante lort.
Nok!
Manden besejres åbenlyst, men behandles som sejrherre?
Et tegn på respekt for hans mod.
Før ham til medicus.
Går hver dag sådan her?
Jeg var ikke klar over, at du var så god til latrunculi.
Jeg anser mig selv som studerende i militær strategi.
For at vinde, må man prøve på at fange ens modstander uforberedt.
Som det er i krig, er det i politik.
Endnu et af mine interesseområder. Måske...
Far,
Spartacus gav mig sit sværd, så jeg kan øve mig!
Numerius, du er møgbeskidt!
Han danner skorp, hvis ikke han bader.
Vi sørger for at han er forberedt, inden gæsterne ankommer.
Naevia, før Numerius til badene.
Ja, domina.
Denne vej.
Der er stadig meget dreng i ham.
Men ikke meget længere.
For i aften bliver Numerius en mand.
Er du ren?
Eller har du brug for en hård skrubning?
Nej, jeg er...
Jeg er...
Ja, du er.
Der er intet mere sensuelt end et varmt bad.
Vandet kærtegner huden.
Dine øjne virker meget fikserede.
Jeg beklager.
Det behøver du ikke.
Det er din aften, Numerius.
En, som kun kommer én gang, i en mands levetid.
Jeg er fyldt med spænding.
Selvfølgelig er du det.
Dit liv er foran dig.
Megen hyldest, megen ære,
mange glæder.
De valg, du tager i aften, vil give genlyd resten af livet,
ændre skæbner og livsforløb.
Så meget ligger i dine hænder.
Jeg så dem gerne opfyldt ordentligt.
Så hoppede han op, og stak ham ned, sådan der.
Han ville blokere det...
Sikken fest, Batiatus!
Jeg har aldrig set drengen så glad.
Lad os ikke længere kalde ham dreng.
Virker han ikke som en mand?
Han virker højere, gør han ikke?
En del.
Han vil snart være på højde med sin ærede far.
Det gør mig stolt at vide,
at jeg har en arving, der kan bære navnet Calavius.
Alle huse skulle være så velsignede.
Jeg tror på, at din søn vil udrette store ting.
Jeg kan ikke vente på at se dem.
Lad mig prøve, kom så.
Det tyder på, at legatus' kone stadig bærer nag.
Hun er som en kat uden kløer.
Men hun viser tænder.
Tak for i aftes.
Manden gik over stregen.
Jeg rettede bare på det.
Men hjertet svulmer alligevel, ved venligheden.
Så sørg for, at det punkteres.
Jeg ville have gjort det samme, for alle kvinder.
Du er en nar.
Capuas mester skaber altid venskaber.
Jeg har kun brug for ét.
Det er heldigt, da det lader til at det er alt, du har.
Hendes mand er syg af bekymring.
Licinia er forsvundet!
Hun listede væk om aftenen, uden slaver, og er ikke set siden.
En ordentlig kvinde burde aldrig rejse uden ledsagere.
Hendes fætter, den gode Crassus, har udlovet en pæn dusør for hende.
Endnu større for straffen, hvis der er slet spil.
Men hvem ville gøre sådan noget, mod familien til Crassus?
Det ville være vanvid.
Du skulle vide, hvad vi er i stand til,
når vi skubbes mod kanten.
Eller hives.
Der er kun én grund til at liste ud om aftenen,
uden slaver eller mand.
Hun er gift med en lille fed mand, der er så behåret som et bæst.
Hvem kan bebrejde hende det?
Trukket til hinandens arme, som Helen til Paris!
Jeg frygter at Rom må mangle hendes skønhed,
for i aften står Republikkens juveler
glitrende foran mig, i Capua.
Gode Solonius, du valgte at komme.
Hvem kunne sige nej til sådan et selskab?
Svigter mine øjne mig!
Solonius, kommet fra skyggen ind i lyset?
Omfavn mig som en bror!
Gid vi var blodbrødre.
Jeg genkendte dig nærmest ikke, så bleg i kinderne.
Har du det godt?
Jeg har aldrig haft det bedre.
Det kan man desværre ikke sige om dit held i arenaen.
Har du haft mulighed for at hilse på dommeren?
Han stod i dyb samtale med konsulen, da jeg ankom.
Som aftenen går,
er jeg sikker på, han finder tid, til de mindre vigtige gæster.
Tak for invitationen, jeg håber jeg snart kan gøre gengæld.
Så du ham i ansigtet?
Han ligner en, der bliver pint til døde.
Jeg så gerne, at han døde ved et enkelt stik.
Jeg foretrækker så mange stik som muligt,
for at få mest nydelse ud af det.
Jeg vidste ikke, at du havde smag for sådanne eksotiske nydelser.
Vi kan ikke ses sammen.
Jeg synes, det er sært, at Batiatus har inviteret mig.
Hvad er hans planer?
At ydmyge dig foran dommeren.
Din herre er på dybt vand.
Snart vil han forsvinde under bølgerne.
Kom! Saml jer, ærede gæster,
og de, af mere tvivlsomt rygte.
I aften er Huset Batiatus beæret
over at hjælpe med at fejre en glorværdig begivenhed.
Dommer Calavius' søn
kaster i dag sine drengeklæder, og bliver en ægte romersk mand!
Men før han iklæder sig toga virilis,
så lad os ære ham med sport og blod!
En kamp mellem nutiden og fortiden.
Spartacus, Capuas mester,
træd frem!
- Crixus, tidligere mester, træd... - Vent.
Jeg frygter, at Crixus har set sine bedste dage.
Jeg så gerne Varro kæmpe i hans sted.
Det er dine lege, unge herre.
Din vilje, vore hænder!
Varro, træd frem!
- Har du haft noget at gøre med det? - Jeg kendte ikke drengens ændring.
Nu har vi åbenbart begge gudernes gunst.
Gør drengen ære.
Gør jeres ludus ære.
Numerius fornærmer Crixus i vores eget hjem!
Lad det ikke gå dig på.
Dommerens lykke er vores eneste bekymring.
Kom, Numerius!
Disse mænd, disse arenaens titaner, afventer din ordre!
Lad os give dem en opvisning.
Begynd!
Min skide flanke!
Beskyt den,
så står du måske som sejrherre, næste gang.
Spartacus, stadig Capuas mester!
Og Varro, en formidabel modstander, som man skal se efter i arenaen!
Kom, Numerius, fæld dom over vores faldne kriger!
Beklager, dommer, det blev aftalt, at det kun var en opvisning,
- ikke en kamp til døden. - De må være blinde.
Far.
Numerius har truffet sit valg.
Jeg betaler, hvad manden koster.
Fortsæt.
Har vi et problem, Batiatus?
Jeg sagde, fortsæt.
Lad være.
De dræber os begge.
Der er intet valg.
Der er altid et valg.
Ikke denne gang.
Spartacus.
Lev, og sørg for, at min familie klarer sig.
Jeg ville have gjort det samme.
Jeg står for evigt i gæld til din gæstfrihed, Batiatus.
Tænk ikke over det. En tjeneste for en kær ven.
Han kræver blod uden at tøve.
Den dristighed vil en dag føre ham til Senatet.
En nobel ambition.
Jeg har selv planer om, at gå ind i politik.
- Er det rigtigt? - Ikke senatet, ikke så hurtigt,
men noget lokalt.
Jeg vil tale med dig om støtte, måske i morgen...
Jeg skal lave forretninger på kysten.
Når du vender tilbage, så.
Politik er for kedeligt til en mand af din støbning.
Du ville længes efter arenaen.
Et offer jeg gerne vil gøre, for at kunne tjene Rom.
Batiatus, du er en god lanista.
Måske den bedste i hele Republikken.
Men politik kræver en anden type.
Borgere med status, med den rigtige afstamning.
Sådan er det bare.
Gør det, du er god til.
Efterlad politikken til de, som er avlet til det.
Kom, gode Solonius,
vi har ikke talt i aften.
Hvad var dommerens svar?
Det skal besvares med blod.